Intrebare: As dori sa stiu, cum pot sa cresc numarul de zile de concediu, in functie de vechimea in munca.
Raspuns: Durata minima a concediului de odihna anual este de 20 de zile lucratoare (art. 145 alin. (1) din Codul muncii , republicat), iar alin. (2) mentioneaza ca durata efectiva a concediului de odihna anual se stabileste in contractul individual de munca, cu respectarea legii si a contractelor colective aplicabile, si se acorda proportional cu activitatea prestata intr-un an calendaristic.
Asadar, activitatea prestata de catre salariat in beneficiul unui angajator in anul calendaristic naste in favoarea salariatului dreptul la concediu de odihna aferent perioadei prestate si obligatia corelativa a angajatorului de a acorda acest drept.
Fiecare angajator are obligatia sa acorde salariatilor concediul de odihna in raport de perioada din anul calendaristic lucrata in beneficiul sau.
Daca la nivelul unitatii ati stabilit acordarea concediului de odihna pe transe de vechime in munca, deci in functie de vechime in munca a salariatilor, atunci la calculul concediului de odihna la care au dreptul salariatii veti tine cont de intreaga vechime in munca a acestora.
Concediul de odihna se acorda pentru refacerea organismului, ori o persoana se reface mai usor la 35 de ani si mai greu la 50 de ani.
![Consilier Codul Muncii - Varianta Stick](https://www.rs.ro/dbimg/product/1519-consilier-codul.jpg)
Consilier Codul Muncii - Varianta Stick
![Contributii aferente veniturilor impozabile si neimpozabile in 2024](https://www.rs.ro/dbimg/product/3195-contributii-afe.png)
Contributii aferente veniturilor impozabile si neimpozabile in 2024
![Consilier Ghid complet de Salarizare ReviSal si Contributii sociale](https://www.rs.ro/dbimg/product/1563-consilier-ghid-.png)
Consilier Ghid complet de Salarizare ReviSal si Contributii sociale
Prin urmare concediul de odihna se negociaza si se acorda in functie de vechimea in munca si nu de vechimea in unitate.
Potrivit art. 147 din Codul muncii , salariatii care lucreaza in conditii grele, periculoase sau vatamatoare, nevazatorii, alte persoane cu handicap si tinerii in varsta de pana la 18 ani beneficiaza de un concediu de odihna suplimentar de cel putin 3 zile lucratoare. Numarul de zile lucratoare aferent concediului de odihna suplimentar se stabileste prin contractul colectiv de munca aplicabil si va fi de cel putin 3 zile lucratoare.
Asadar, durata concediului de odihna se stabileste pe calea negocierilor colective si individuale. Se poate tine cont de diverse criterii: vechimea in munca, vechimea in specialitate, varsta sau specificul activitatii (altele decat acelea pentru care legea sau contractele colective prevad concediu de odihna suplimentar).
Asa cum am aratat, durata minima a concediului de odihna este de 20 de zile lucratoare, potrivit art. 140 alin. (1) din Codul muncii .
Durata efectiva a concediului de odihna anual se stabileste prin contractul colectiv de munca aplicabil si este prevazuta in contractul individual de munca.
In contractul colectiv de munca incheiat la nivel national pentru anii 2007-2010 era prevazuta o durata a concediului de odihna de 21 de zile pe an. Prin contractele colective de munca incheiate la niveluri inferioare, ca si prin contractele individuale de munca s-a prevazut o durata mai mare a concediului de odihna.
Potrivit actualei legislatii a muncii, vechimea in munca poate influenta durata concediului de odihna numai in cazul salariatilor din administratia publica, din regiile autonome cu specific deosebit si din unitatile bugetare insa nimic nu-l opreste pe angajatorul privat sa aplice dispozitiile obligatorii unitatilor bugetare.
Astfel, in cazul categoriilor de salariati enumerate mai sus, potrivit Hotararii Guvernului nr. 250/1992, republicata, cu modificarile si completarile ulterioare, salariatii au dreptul la un concediu de odihna platit in raport cu vechimea in munca.
Redam in continuare textul art. 1 si 2 din HG 250/1992 :
Salariatii din administratia publica au dreptul, in fiecare an calendaristic, la un concediu de odihna platit, cu o durata de 21 sau 25 zile lucratoare, in raport cu vechimea lor in munca, dupa cum urmeaza:
Vechimea in munca Durata concediului
- pana la 10 ani 21 zile lucratoare
- peste 10 ani 25 zile lucratoare
Salariatii din regiile autonome cu specific deosebit si din unitatile bugetare au dreptul, in fiecare an calendaristic, la un concediu de odihna platit, cu o durata de 18-25 zile lucratoare, in raport cu vechimea in munca, dupa cum urmeaza:
Vechimea in munca Durata concediului
- pana la 5 ani 18 zile lucratoare
- intre 5 si 15 ani 21 zile lucratoare
- peste 15 ani 25 zile lucratoare
Pentru tinerii in varsta de pana la 18 ani, durata concediului de odihna este de 24 de zile lucratoare. La stabilirea duratei concediului de odihna se ia in considerare varsta pe care acesti tineri au avut-o la data de 1 ianuarie din anul calendaristic respectiv.
Personalul din activitatea de cercetare stiintifica atestat, incadrat in unitatile bugetare, are dreptul la un concediu de odihna platit, stabilit in raport cu vechimea in munca, dupa cum urmeaza:
- 24 zile lucratoare pentru salariatii cu o vechime in munca de pana la 5 ani;
- 26 zile lucratoare pentru salariatii cu o vechime in munca de 5-15 ani;
- 28 zile lucratoare pentru salariatii cu o vechime in munca de peste 15 ani.
Salariatii care sunt incadrati in posturi cu fractiuni de norma (4 sau 6 ore pe zi) au dreptul la concediu de odihna cu durata integrala stabilita potrivit art. 1, corespunzator vechimii in munca.
Pentru salariatii din sectorul privat nu exista, in prezent, o reglementare in acest sens, cu exceptia situatiei in care, prin contractul colectiv la nivel de ramura care va este aplicabil inca, sau la nivel de sector de activitate, a fost stabilita o regula expresa in acest sens.
Codul muncii prevede la art. 17 alin. (5) ca orice modificare a unuia dintre elementele prevazute la alin. (3) in timpul executarii contractului individual de munca impune incheierea unui act aditional la contract, intr-un termen de 20 de zile lucratoare de la data aparitiei modificarii, cu exceptia situatiilor in care o asemenea modificare este prevazuta in mod expres de lege.